Ами, още като си купих първия Джаг, Серията 1 ХЖ6, а това беше в началото на далечната 1993 год, ми се изгубиха при каране късите светлини, и карах само на дълги, даже и градско.
После имаше разни други малки проблеми, най-вече по двете електр. помпи за двата резервоара.
Та тогава един приятел немец, беше в Германия търговец на ретро английски коли, ме пита през смях, дали ми е харесало запознаването с Лукас- Принца на тъмнината. ))
Той бил официалния повелител на всички продукти на Бритиш Лейланд, хаха.
Ето една поредица от кратки вицове и каламбури, осмиващи качествата на ел. продуктите на фирмата на Йозеф Лукас, които са много забавни.
https://www.mez.co.uk/lucas.htmlhttps://mossmotoring.com/prince-darkness-joseph-lucas/Иначе като цяло, особени други проблеми по тоците на този ми ранен ХЖ6, а на другите ми два последващи Джага, дето ги карах през 90-те год, Серията 3 ХЖ6, и едно ХЖ-еС купе, не съм имал.
Но пък тогава, преди повече от 25 години, те бяха отн. по-нови коли.
ХЖ6 Серията 3-ката ми е бил на 12-13 години, като го купих, а купето ХЖ-еС, на 15.
Така че по-късно през десетилетията и при следващите им собственици, е могло да се сбъгясат повече в електрическо, а и в други техн. отношения.
Що се касае за Рейндж Ровъра ти, въпреки както пишеш за разните му проблеми, считай се за късметлия, предвид че основните му агрегати предполагаемо не са зле.
![Smiley :)](https://www.classiccar-bg.com/Smileys/be-square/smiley.gif)
Моите свидни спомени от каране на Рейндж Ровър са от средата на 90-те год, когато като бях служител в администрацията на кк. Албена, имах късмета да карам на интервали две лета- 1995 и 1996, по принцип служебно, но често и като лична кола, един мишосив металик 1992 Рейндж 3.9и, с 5 ръчни скорости.
Докато аз го карах си беше добре, но преди това, още като беше в гаранционния му период, избомби предния мост, и в Дарукар /тогава току що-бяха станали Ровър сервиз и вносители, освен на БМВ-тата/ му го смениха гаранционно, а струваше бая хиляди ДМ.
После, вече май в 1997 год, избомби и задния мост с диференциала му, който пък от курорта /тогава още държавна фирма/ вече му платиха смяната с нов, пак на стойност много хиляди ДМ.
Така че Рейнджовете поне 1-ва Ген си бяха капризни, особено нещо ако на им сменяли редовно маслата по дифовете.
Но пък, какъв кеф беше тази кола за каране, дори и при агресивно каране в завои, въпреки яко люшкащата се каросерия и меко окачване с 4 спирални пружини.
Имам страхотни спомени с този Рейндж, и сега ме е яд, защо по-късно не си купих някой сериозно хубав от 1-ва Ген, още като им бяха ниски цените, като бяха примерно 10-15 годишни коли.
Сега запазени и непипани бензинови 1-ва Ген, особено къси ранни 3-вратки, или особено късни Рейнджове дълга база ЛСЕ с 4.2 литра мотори, вече си настигнаха и надминаха цените като нови.