![](https://pichost.name/images/2020/08/22/f1d4d006394dcace18ebfa4c6c533df0.md.jpg)
![](https://pichost.name/images/2020/08/22/0f69ccb5260ad2e36dd7eddfc937a565.md.jpg)
![](https://pichost.name/images/2020/08/22/9774b835e63be42b488b4247de28d9ad.md.jpg)
Реших да ви представя моя работен кон, с който обикаляме страната и превозваме основно други антики.
Машинката е
FIAT Iveco 35-8, първо поколение
Daily I от 1978г. насам, когато Ивеко още не правят цели бусове, а само шасита с двигател, скорости и преден/заден мост, а кабини и купета ползват на 3-4 други фирми - основно FIAT (които пък започват да правят сами Дукато чак през 1981г.), малко Alfa Romeo (AR8) и OM Grinta и още по-малко Застава (югославяните винаги са правили италиански коли открай време) - Zastava Rival. Някъде споменават и за Saurer OM 35-8, произвеждан в Швейцария за вътрешния пазар, както и за Magirus на същата база на Ивеко. Но масово докъм 1982-83г. са FIAT IVECO, след което от Фиат решават, че могат и сами да се справят и от доставчик стават конкурент на Ивеко с новия си модел Ducato първо поколение, а Iveco започват да правят сами целите си бусове там някъде във времето, защото останалите доставчици на кабини и купета отдавна са се отказали.
Били са много популярни през 80-те основно в Италия, където са продадени в много варианти и бройки, вкл. и 4х4 за нуждите на армията и полицията, както и линейки, каравани, голи шасита с кабина, товарни фургони, пътнически, бордови и разни специализирани - самосвали, кранове и т.н.
Има го и във вариант 50-10, което ще рече 5 тона общо тегло и 95 коня от същия 2,5 мотор, но с турбо и 214Nm.
Тук в България гледам доста ги карат за толкова стара техника, може би се дължи на факта, че са неубиваеми. Основно ги ползват за превоз на дърва и строителни материали съм забелязал. Машината е супер непретенциозна към гориво, масло и цялостна поддръжка. Любопитното е, че части има почти всички възможни ОРИГИНАЛНИ (за първично вграждане). Няколко пъти купувам нови от БГ, а каквото няма тук - има сайтове в Италия и изпращат. Като го взех, смених комплект съединител, който беше с емблемите на Iveco и фирмата, произвеждала го през 80-те, намерих го залежал в магазин тук на смешна цена. Обслужих го и откъм масла - скорости, диференциал и моторно (карам го по 5.000км), антифриз, смених и ангренажния комплект и семерингите на коляновия вал, че таяха и ме дразниха. Мина обслужване и на ГНП, което е марка CAV (след това закупена от Lucas). Обух го и с хубави зимни и летни гуми, след като му рециклирах всичките 12 джанти на пясък, поцинковане и прахово боядисване. Всичко профилактично, за да съм спокоен на път. Случва се да минем и по 700-800км на ден и знам, че мога да ида и до Норвегия с него и да се върна без проблеми.
Имам го от около 3-4г., взех го основно да си возя състезателната кола, но се оказа супер полезен и в строителните дейности, превоз на закъсали автомобили и какво ли още не. Според историята му, внесен от Италия преди около 5г., където е бил вариант затворен фургон и е обслужвал доставките на мебелна фабрика, затова и беше на наистина малко километри. Идва някъде по Северна България (Търговище, ако не бъркам), където се мъчат да го продадат в този вид, но неуспешно. Купува го едно момче от Ямбол, което го преправя (доста кадърно и с мисъл направено) на платформа за превоз на автомобили с лебедка за собствени нужди - има автосалон, доставя коли до КАТ. Почти не го е ползвал и го взех от него. Хубавото е, че всичко (на 95%) по него е оригинално и няма ръжди по шасито и отдолу на кабината, сега тръгнаха малко козметични, които ще поправя. Бил е оранжев, а скоро е пребоядисан в червено. По документи е 1980г., но според мен е дори 1979, защото дори няма VIN-номер, а е със старите рами от 8-9 цифри и е голям смях всеки път като минавам КАТ (вече 4-5 пъти) да се обясняваме къде са другите числа. Като го взех минах Технотест, за да го регистрирам като специален и да нямам разправии с органите като возя коли, защото за "товарен" се заяждат и глобяват.
Моторът е 2,5 атмосферен дизел, със скромните 72 коня и 141Nm (всичките живи), но благодарение на бавните си 5 скорости (dog-leg) и диференциал, успява да поддържа дори 100-110км/ч с товар до 1500кг. отгоре. Е, ускорява бавно, но се ядва. И след 80км/ч е шумнично, но пък музиката е дискотека и компенсира. Гори между 10 и 13л в зависимост от терена, скоростта и товара.
Единствено много ме тормози жегата през лятото, та съм се хванал да му слагам климатик за следващото. Двойната гума отзад е идеална, защото може да се товари повече, вози по-добре по неравности (като на въздушни възглавници) и минава добре дупките, защото едната винаги остава на равното.
В общи линии това е, супер доволен съм от машинката и не я сменям дори за 30г. по-нов, защото знам, че ще го надживее. Надявам се и на вас да ви хареса този ретро товарен автомобил.
Оня ден ми се скъса жилото на стъклоповдигача на шофьорската врата (е, аз малко го насилих де), и си поръчах оригинално ново от Италия за 19 евро, сега го чакам. А миналата седмица ми дойдоха и нови мигачи за калниците, че някой беше сложил от Лада 1500 и ме дразнеха.
![](https://pichost.name/images/2020/08/14/7479e9d880fe4e277c177dca04e58e63.md.jpg)